Хей, какво правиш?
О-о! Макс!
Джошуа!
Как дойде тук?
Някой видя ли те?
Всичко е наред. Той е приятел.
Да бе.
Просто ме стресна, това е.
Ти си Джошуа, нали?
Джошуа. Точно така.
Синди Оригиналът. Радвам се да се запознаем.
Приготвям закуска. Гладен ли си?
Щях да намина и да ти донеса някои работи.
- Да намерим татко. - Татко? Кой е татко?
Сандеман. Той ни е направил. Той ще излекува Макс.
Твоя "любовен" вирус, заради който не можеш да докосваш Логан?
Е, захващай се, скъпа. Писна ми да те гледам потисната.
Този скапан вирус трябва да се махне, за да that you can get busy with your man.
Max and Logan getting busy. Това е планът.
Планът е да намерим татко. Логан проверява няколко следи.
През това време, трябва да се покриеш. Не можеш да се разхождаш тук.
Не се тревожи. Вече съм се погрижил.
Хей! Хей, искаш ли още? Имаме достатъчно храна.
А! А! Долу.
Добре.
Осем долара.
Не му взимай парите, Кажи му да си ходи!
Хайде, върви си. Не се връщай.
Хей! Хенри, казах ти, без повече ракети от бутилка!
Спокойно, татко. Не бях аз, заклевам се.
Не ме лъжи! Излез отвън и измети.
Някой да извика линейка. Някой да извика линейка!
Те я направиха да бъде идеалният войник, човек оръжие.
Тогава тя избяга.
В бъдеще не много далече от сега, В един разбит свят,
Тя е преследвана от своето минало.
Не може да избяга. Трябва да се бори, за да открие съдбата си.
Така че след това пуснах търсене на университетски записи.
Реших, че ако Сандеман е геният, създал Мантикор,
той вероятно има някаква степен по генетика или биохимия или нещо такова.
- Нещо излезе ли? - Няколко доктората по философия,...
но нищо свързано с наука.
- Ами къщата? - Хм. Не е на негово име.
Ипотеката се държи от офшорна корпорация, а данъците се плащат чрез кодирана сметка.
Ако ще се занимаваш с генетика за тайна правителствена агенция,
трябва да си сигурен, че си покрил следите си.
През Май '08, банката иззела собствеността след 6 месеца без плащане,
и от тогава си седи празна.
- Изглежда Сандеман просто е изчезнал. - Може би се е оттеглил на някое слънчево място.
Или е избягал, за да се спаси. Хей, говорим за Мантикор.
Това място не е известно със сигурност на работното място.
Да, добре.
Но ако е имал време да си приготви багажа, вероятно би взел това.
Символът на Мантикор. Сигурни ли сме, че е от добрите?
Джошуа е сигурен. Това ми е достатъчно.
Можем да го проверим за ДНК отпечатъци.
- Не знам. След 10 години? - Заслужава си да пробваме.
Не знаем нищо за този човек. Нито дори малкото му име.
Ще звънна на Мат Санг. Ще видя дали може да накара полицейската лаборатория да се заеме.
Ще го намерим, Макс. Ще се справим с това.
Просто искам нещата да са такива, каквито бяха.
Сещаш се, когато можехме да се държим за ръце, без да падаш върху мен след това.
- Аша. - Бях на косъм да ме хванат.
- Чуй... - Провериха ми документите чрез компютър.
Усетих, че са разбрали, че са фалшиви, понеже се забавиха много.
Затова просто се изпарих.
- Хитър ход. - Искам само да се прибера и да си взема гореща вана.
- Сега трябва да си намеря нова самоличност. - Мисля, че мога да ти помогна.
Трябва да поговорим за Мантикор.
Радвам се, че приятелката ти Макс и нейните малки космати приятели се измъкнаха, но е наистина...
- О, здрасти. - Здравей.
Исках да кажа, че ние... Моята група...
S1W, политическата организация...
Да, да. Правителството твърди, че Мантикор е било само болница за ветерани, която вие сте изгорили.
Извинявам се. От мое име и от името на всичките ми малки космати приятели.
Трябва да вървя на работа. Забавлявайте се.
"Искам само да си взема вана."
Искам само да те удавя в нея.
Хей, внимавай!
Не се ядосвай. Не е тя виновна, че всичко ти напомня за Мантикор.
Но какво става? Някой се опитва да ми каже нещо ли?
- Рейфър? - Лежи неподвижно.
- Добре съм. - Не знам. Падна доста лошо.
- Ти ли беше? - Съжалявам. Изскочи от нищото.
- Какво по дяволите правиш? - Спокойно. Аз съм пара медик.
- Но ти разнасяш пици. - Онова беше само почасово.
Прекарахме една нощ заедно и си мислиш, че ме познаваш?
Не мърдай. Ще проверя за счупени кости.
Следващият път, когато искаш да ме опипаш, удари ме по-силно и се увери, че съм в безсъзнание.
Няма нищо увредено. Само драскотина!
Макс.
- Мат, пристигна ли? - Да, току що го донесоха.
Слушай, оценявам, че се съгласи да го направиш.
Няма проблем. Ще ти изпратя резултатите веднага щом мога.
Чудесно.
Биохимик. Аз съм учен.
Сигурен съм че сте пратили голям екип учени на мястото.
Ехо. Момчето, което умря днес в Китайския квартал, бях там.
Може да съм заразен с нещо...
Съдебният лекар все още разследва. Ще имаме нейния доклад утре.
- Бих искал да видя копие. - Изпрати молба до офиса й.
- Не. Това е напълно неприемливо... - Просто го последвайте.
- Санг. - Да?
Беше накарал художник да да се заеме с нещо?
Да. В Китайския квартал се носят слухове за някакъв странен тип в шлифер.
Не думай.
Свидетелят твърди, че лицето му кървяло.
Може би мъртвото хлапе се е заразило от него.
Възможно е.
Нека не го оповестяваме, докато не получим аутопсията. Не искам да предизвикаме паника.
Явно не си ходил в Китайският квартал напоследък.
Там вече има паника.
Хей, какво ти се е случило?
Къде беше? Звънях ти на пейджъра цяла сутрин.
Загубих го, когато ме блъснаха на Чарлс Стрийт.
- Но иначе съм добре, благодаря, че попита. - Ето, спешна доставка. Сектор Девет.
- Може ли да взема на заем... - Не. Дори не питай. Не си застрахована.
Ако си счупиш нокътя, и двамата знаем, че ще те съдят.
Хей, размърдайте се! Нарича се Джейм Пони, а не Джейм Клайдсдейл.
Хей.
ОК, наистина си пара медик, и какво от това?
Опитваш се да ме накараш да се чувствам зле, понеже не ти повярвах?
Не. Дойдох за да ти дам това.
И също така да те поканя на обяд.
Моят начин да ти се реванширам за нашия малък спор.
- Виж, наистина съжалявам за... - Забрави.
Как бих могла? Вкарах си крака в устата, имам белег от зъби на коляното.
Сигурно ме мрази.
Наистина, забрави за това. Хапни нещо.
Наистина не съм гладна.
Виж, ъъ... За това, което се случи... онази нощ...
- Предпочитам просто да забравя онази нощ. - Аз също.
Бях в наистина странно настроение, защото...
Тъкмо бях скъсал с приятелката ми, преди, някъде три седмици.
Както и да е. Ако съм бил твърде дързък, съжалявам, защото не съм такъв.
Всичко е наред.
Отбих се няколко пъти, но никой не знаеше къде си.
Трябваше да се справям със семейни проблеми. Сложно е.
- Семейните проблеми винаги са сложни. - И представа си нямаш.
Е.
Помислих си, че имаш гадже някъде.
Това също е сложно.
Което трябваше да бъде омаловажаването на векът.
Макс и аз се обикаляхме един друг почти година.
Тъкмо когато разбрахме какво се случва между нас, се появи тоя вирус.
- Не можем да бъдем заедно. - Какво имаш предвид? Защо не?
Трудно е за обяснение. Сякаш...
Твърде е напрегнато.
Понякога си мисля, че може би просто не сме създадени един за друг.
В смисъл, ако сме, защо трябва да е толкова трудно?
Не знам.
Логан вероятно се чувства по-добре без мен.
Просто искам да си щастлив.
Той е късметлия, че е с теб.
Всеки би бил.
Трябва да вървя.
- По-добре да се връщам на работа. - Да, аз също.
Нямаш документи. Аша!
- Ще се видим. - ОК.
Това ви е автобусният билет, господине.
Да, онзи мутант. Видях го тук вчера.
Сграбчи един гълъб и му отхапа главата.
Погледна ме сякаш аз бях следващия.
- По-лошо е отколкото си мислех. - Кое?
Мутантите. Дошли са и тук.
Тъп ли си се родил или се стараеш?
Линейка, трябва да повикаме линейка.
22, всички Китайци.
- Какво каза съдебният лекар? - Ако е същото, което уби хлапето вчера,
значи е някакъв нов вид патоген. Никога не е виждала подобно нещо.
- Значи е нещо като отрова? - В момента прави тестове, опитва се да разбере.
- Видя ли изявлението на Само Очите за Мантикор? - Да. защо?
Правителството твърди, че той не съществува, но се носят слухове, че мястото изгоряло,
и десетки генетично създадени същества, се измъкнали.
- Това са само слухове. - Има и слух, че един се крие в Китайския квартал.
Вероятно, уродливият кърви през кожата си.
- Мислиш ли, че са свързани? - Не знам. Но Само Очите може би да.
- Би ли поговорил с него? - Ще се опитам да се свържа с него.
- Благодаря ти. - Няма проблем.
Виж. Съжалявам, Мат.
- Разбирам, че това се случва близо до дома. - Да.
- Беше ужасно. - Горките хора.
По новините съобщиха, че всеки там трябва да се провери за инфекция. Страх ме е.
Хей! Може ли да поговорим?
5 минути, после почвам да съкращавам.
Дори там да има прецакан експеримент, това не означава, че заради него са умрели тези хора.
Когато беше в Мантикор, чувала ли си за някакви експерименти,
свързани с излагане на силно отровна бактерия или патогени?
- Не. Защо правиш прибързано заключение? - Защото човекът е бил видян в района.
Ако това е свързано с мен и малките ми рунтави приятели, защо тогава всички жертви са китайци?
- Мантикор винаги е бил с големи възможности. - Може това да е довело да продължително излагане.
Ако този тип беше в центъра, може би щяха да умрат богати бели хора.
Някога мислел ли си, че може да е нещо, което са яли?
Или са ухапани от един и същи комар? Или някакъв бръмбар изпуснат от лаборатория?
Хайде, Макс!
Това не е нещо ново за Мантикор. Погледни какво направиха с теб и мен, за Бога.
Това, че аз съм отровна, не означава, че всички сме.
Петте минути изтекоха
Стой на място.
- Харесва ми това, което направи с мястото. - Карам го полека.
Добре, защото навън е опасно, особено тези дни.
Харесва ми тук. Книгите на баща ми. Къщата на баща ми.
Да. Слушай, относно баща ти...
Голугън е с празни ръце. Все още работи по това.
Той ще открие Сандеман, точно както скоро ще спаси света...
за нас.
Макс и Лоугън. Това е планът.
Не знам.
Започвам да си мисля, че няма план, а ако има, аз не съм осведомена.
Баща ти говорел ли ти е някога за съдбата?
Нали знаеш, както някои неща, които е трябвало да се случат?
Кучешка с човешка ДНК не е трябвало да се случва,...
после Джошуа.
Макс и Лоугън не е трябвало да се случва,
после се залавят на работа.
- Ще видим. - Ще видите.
Този коварен вирус пада.
Това е той.
- Здрасти. - Ако се обаждаш, за да се извиниш...
Не, но бих, ако това е, което и аз получа.
Изплюй камъчето.
- Аша се е върнала вкъщи и... - Вече е напуснала?
Да, и е била арестувана от секторна полиция. Нужна ми е помощта ти.
- Искаш да я спася? - Не знам, кого друг да помоля.
- Опитай със Санг. - Опитах. Не отговаря на позвъняванията.
- Умен човек. - Ако и вземат отпечатъци и видят коя е...
- Да, да. Къде е? - Управлението на сектор 4.
Ще се срещнем в Краш след час.
Вижте, казах ви. Забравих си картата в работата.
Мога да я донеса утре.
Вашите отпечатъци пристигнаха, г-це Барлоу. Знаем, че сте със S1W.
Не знам за какво говорите.
Искам имената и адресите на всички от групата ви
Това е лудост.
Този отдел не приема леко терористичните действия.
S1W не са терористи
Кажете ми това, което искам да знам, или това ще стане грозно.
Ще ти наритам задника!
Това е мое. Хайде.
Познавате ли момиче на име Макс? С тъмна коса, често се навърта тук?
Да. Рядко отсъства, но не е идвала тази вечер.
- Ще взема бира. - Вземи тази.
Познаваш Макс?
- Да. А ти? - Да.
- Рейфър. - Лоугън.
Правилно.
Слушай. Ъ... благодаря. Знам, че не ти се е искало.
Беше услуга за Лоугън.
Освен това, нямаше да е редно да поемеш удара, за нещо което не си направила.
Ще влезнеш ли? Просто ще си взема картата от Лоугън и ще вървя, така че, so...
- Чакаш Макс тук, нали? - Да.
- Това ми подсказва, да си вървя. - Не е нужно да го правиш.
- Нещата с Лоугън са малко объркани сега. - Да, но той е луд по теб.
Тя те харесва, човече. Аз просто ще се разкарам.
Сядай.
Не знам как ще завършат нещата между нас... за това ще си вървя.
Не искам да и се бъркам в каквото и да е. Хей, Нийл!
Да?
- Познаваш ли Аша? - Да, познавам я.
- Ще и го предам. - Чудесно. Благодаря.
Ще се видим.
Лека нощ.
Помощ! Помощ! Помощ!
Помощ!
Помощ! Помощ!
Хей, какво правиш тук? Казах ти, че ще ти се обадя.
- Чист е. - Чист?
Няма и следа от патоген.
Нека погледна.
Какво е това?
Прилича на татуировка.
Защо имам чувството, че има нещо тук, което не ми казвате?
- Какво става? - Уби невинен човек.
Това става.
- Изглеждаше, сякаш наранява детето. - Знаем, Мат.
- Нещо убива тези хора. - Лабораторните тестове се върнаха сутринта.
Не е заразен агент. Били са изложени на патогена директно.
- От къде е дошъл? - Не знам. Не мога да ви кажа.
Майката природа не е сготвила това нещо.
Патогенът е генетично проектиран.
Ако патогенът е човешко дело,
тогава или е избягал от лаборатория,
или някой нарочно излага хората на него.
Не, не се тревожи. Държа в ръцете си копие от доклада на МЕ.
Гонят си опашката.
Готов съм, когато кажеш. Имам нужда само от обект.
Ще те очаквам
Той беше от долните хора.
Не се оказа толкова добър.
Живееше в мазето в случай, че Мантикор се нуждае да го нареже за резервни части.
Най-накрая излезе в света, а те го застреляха, сякаш е животно.
Ето защо, винаги аз идвам при теб, защото навън е опасно.
Хората наистина се плашат, когато нещата са различни.
Да, но това, което забравих да ти кажа е, че когато се изплашат, могат да станат наистина подли.
Съжалявам.
Носи се слух на черният пазар за нов вид биологично оръжие,
способно да различава заселническите раси.
Този труден номер никога преди не е успявал.
Може би е някаква анти азиатска групировка.
Може би. Може би, това което се случва е някакъв изпитателен тест.
- Защо казваш това? - Никой не е поел отговорността
И погледни начина, по който завърши - започна е единична жертва,
а после с шепа в точно определен район.
Не съм сигурен кое е по-лошо.
Някой навън да ме убие и да ме зарови или това, че ни ползват за опитни свинчета.
- Имаш ли нещо друго за мен? - Работя в някакви насоки, но е бавно.
Интернет-а се разпада през целия ден.
- Направи каквото можеш. - Ще се чуем по-късно.
Здрасти.
Хей. Просто исках да... ъ... ти се обадя.
- Не можах да ти благодаря, че измъкна Аша. - Не е голяма работа.
И защото беше права. Не трябваше да правя прибързани заключения.
Каквото и да е убило тези хора, няма нищо общо с транс генетиката.
Предполагам, че нещата ни малко ме объркаха, нали знаеш?
Да, мен също.
Това аз ли съм или си ти?
Мисля, че съм аз. Почакай.
- Лоугън? В Краш съм. Ела. - Макс, ела. В Краш.
- Не мисля така. - Не и тази вечер.
Има някой на другата линия.
- Добре. - ОК. Ще се видим.
- Хей. - Здрасти.
- И. - Както и да е. Просто исках да кажа...
съжалявам... за всичко.
Да, аз също.
- Лека нощ. - Лека нощ.
- Хей, Макс. - Хей.
Какво те забави?
Казах ти 3 стъпки, които трябва да следваме. Не го ли направих?
Стъпка 1: Насочваме патогена към един индивид.
Заразяваме го, чрез въздушно разпръскване, уверяваме се, че е единственият заразен.
И се оттегляме без пречки. Не е ли така?
Извинете. Може ли да не го слагате там?
Това е много скъпа техника.
Благодаря.
Стъпка 2.
Насочваме патогена към специфична човешка раса.
Китайците на автобусна спирка.
Използвах генен израз от базовата двойка за епическо сплитане. Нали знаете, клепачът?
Работи перфектно. Никой не умира, освен тях, нали?
Вашата технология е много внушителна. Но нека се преместим на Стъпка 3.
Готов съм. Виждате ли, с китайците беше лесно.
Имах специфична последователност от гени, която можех да уцеля.
Но децата, вашата цел... Уоу, това беше трудно.
Защото те са малко парче от всичко.
- И на края... - Сирил.
...взех под наблюдение техните имунологични клетки.
Сирил! Действието е субекта. Покажи ми нещо.
- Аз ти показах, нали? - Да.
Платих ти половината. Дадох ти всичко, което поиска.
Сега е време ти да ми покажеш.
Това е тестовият ти обект.
Няма проблем.
Можем да го направим сега, ако желаеш.
Не , не искам да е на полето. Искам да го знам със сигурност.
Е, ти си шефа.
Как ти звучи... утре?
Приемайки това, всичко върви по план, колко скоро можеш да произведеш патогана?
Ами, до петък мога да произведа достатъчно, за да покрие цялото западно крайбрежие.
Разбира се, зависи и от това как го разпръсквате.
Тези са добри за малки области, но са скъпи и много трудни за да бъдат спрени.
- Ще използваме хеликоптери. - Е, това звучи като план.
До уикенда, там няма да остане жив транс генетичен от тук до Сан Диего.
Добре. Може би ще изиграя една игра на голф в неделя.
Мат, мисля, че имам напредък. В полицейския доклад се казва, че и двата пъти,
когато момчетата се умрели на автобусната спирка, хората мислят, че са чули фойерверки
- Да? Все пак това е Чайнатаун. - Не, слушай.
Има касета за дисперсия на био - агенти.
Изстрелян е от ръчен спусък, активиран от висотомер.
OK.
Според източника ми, купувачът е раздал на трима от тях общо 20 парчета.
Направил е доставка миналата седмица.
- Кажи ми, че си взел адреса. - Разочаровал ли съм те някога?
- Има 3 стъпки, които ще следваме. - Защо ли не съм изненадан?
Стъпка 1: Отвеждаме тестовия обект в зоната на целта. Ще го освободим.
Стъпка 2:
Използваме това, за да разпръснем патогенът.
Има достатъчно, за да убие всеки транс генетичен в радиус от 2 мили.
Това е достатъчно да покрие сектор 4.
- Ами, ако избяга от зоната на убийство? - Не, това ще е невъзможно.
Отнема минута стълба да достигне нивото на земята и 4 минути, за да се разпилее
Няма начин на земята, по който да излезе жив.
Стъпка 3:
Проследяваме го и взимаме тялото.
Имам поправка към стъпка 3.
Ти го проследяваш и вземаш тялото.
Аз стоя на страна, докато това приключи.
Ами, ако си се объркал и си направил няколко грешни базови двойки?
Можем да свършим със сектор пълен с мъртъвци
- Не ми ли вярвате? - Накарай ме да повярвам, Сирил.
Ще получиш останалата част от парите си.
А сега, приятен ден.
Мат.
Какво има?
Макс, аз съм. Имаме проблем.
Свободен си да вървиш.
Можеш да избягаш, но не можеш да се скриеш.
Какво по дяволите полицаите правят тук?
Кучи син.
Карай.
Екипи 3 и 4, заемете позиции.
Те ще тества патогена върху X5.
Ще се разбие от ванът на Мърсър, на 11.
- Трябва да го измъкна. - След минута ще удари нивото на земята.
Сектора ще бъде токсичен 4 минути след това.
- Аз влизам. - Макс!
Доставчик на Джейм Поми, преминавам.
- Макс! Макс! - Задръж. Само красавицата.
Хей. Не, почакай!
Лейди.
Нямам идея коя си, но ми костваш $5 милиона.
Благодаря, че му позволи да остане за през нощта. Имал е няколко тежки дни.
Лоугън ще ми помогне да го прекараме през границата утре.
Да ни избият всички, това е бил плана.
Все още е. Просто имахме късмет този път.
Ще се видим сутринта.
Хей...
Карай го по-полека, малка приятелко.
Ти също, големи приятелю.
Убедих Санг да задържа всичко, което намерихме в лабораторията на ония тип.
Не исках да позволя да сложи ръка на всичко това отново.
- Санг е добър човек. - Да, такъв е.
Той има много въпроси. Не съм сигурен какво ще му кажа.
Колкото се може по-малко е добра идея.
Ще дам най-доброто от себе си.
Споменах ли, че съжалявам за прибързаните изводи?
Да.
- Нещо промени ли се с бастуна на Сандеман? - Нищо, освен следи от Rodentia calcium.
Плъховете се опитаха да го изядат.
- Още един мъртъв край. - Yeah.
Слушай, за онази нощ в Краш.
Не знаех, че ще си там.
Аз също.
Просто имах нужда да изляза.
Чувството ми е познато.
И.
Както и да е.
Рейфър.
Аша.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2001